Syksyllä istutettavien kukkasipuleiden ennakkomyynti on alkanut!
Ei saatavilla
Lamoavakasvuinen, voimakkaasti haarova ja laajalle leviävä peittopensas. Nuput ovat vaaleanlilat, kukat valkoiset. 'Pohjolan Tytär' kasvaa noin metrin korkuiseksi kymmenessä vuodessa, ja sen jälkeen se kasvaa enemmän leveyttä kuin korkeutta.
Lajikkeen emona on ollut valkokukkainen, kestävyydeltään heikohko 'Cunningham's White' ja pölyttäjänä Mustilassa kasvava nukka-alppiruuusun (R. smirnowii) risteymä, jolta se on perinyt nukkapintaisten uusien versojen kauniin kasvun. Emoltaan se on perinyt taipumuksen kukkia uudelleen syksyllä. Nuppujen syksyinen aktivoituminen saattaa osaltaan vaikuttaa niiden huonoon talvehtimiseen.
Tieteellinen nimi | Rhododendron |
Ryhmä | Smirnowii |
Myyntikoko | 4 l astiataimi, 25-40 cm |
Täysimittaisen kasvin koko | 1 m |
Kasvualusta | tuore-kostea, vähä-keskiravinteinen, hapan |
Kasvuvyöhyke |
|
Kasvupaikka |
|
Kukinnon väri |
|
Kukinta- tai korjuuaika |
|
Ominaisuudet |
|
Vuotisuus |
|
Alkuperämaa |
|
Taimiväli | 50-70 cm. |
Varastossa | Ei |
Ennen istuttamista pensasta pidetään tunti-pari vesiastiaan upotettuna, jotta sen nestejännitys on mahdollisimman hyvä. Pensas poistetaan ruukusta ja juuripaakkua avataan ja juuria oiotaan varovasti siltä varalta, että ne ovat kiertyneet toistensa ympäri. Pensas istutetaan samaan syvyyteen, jossa se on ruukussakin kasvanut.
Istutettu pensas kastellaan hyvin ja juuristoalue peitetään katteella, jotta pensas ei joutuisi juurtuessaan uuteen paikkaansa kilpailemaan vedestä ja ravinteista rikkaruohojen kanssa. Katteeksi sopii puuhake tai kuorike, kuiva heinä tai hätätilassa vaikka märkä sanomalehti, jonka päälle pannaan kiviä tai soraa, jottei tuuli riepottele paperia.
Heti istutuksen jälkeen huolehditaan riittävästä kastelusta, vettä annetaan kerran viikossa. Päivittäisestä pikku liruttelemisesta on enemmän haittaa kuin hyötyä, kasvin on saatava kerralla vettä niin paljon, että kosteus ulottuu istutuskuopan pohjalle asti. Lannoitus aloitetaan vasta parin kuukauden kuluttua istutuksesta, jos pensas on istutettu aikaisin keväällä. Juurtuminen on helpompaa, jos maa ei ole liian ravinteikasta. Myöhemmin kesälläkin istutettujen pensaitten lannoittaminen lopetetaan elokuussa, jotta ne ehtivät valmistautua talveen. Syksyllä istutettuja lannoitetaan vasta seuraavana keväänä. Alppiruusuille ja atsaleoille on saatavana niille sopivaa, happamen maan kasveille tarkoitettua lannoitetta.
Keväällä voi alppiruusujen ja atsaleoitten juuristoaluetta kastella varovasti haalealla vedellä. Se nopeuttaa roudan sulamista, jolloin kasvien juuret saavat maasta kosteutta. Jos istutuspaikka on tuulinen ja siihen paistaa aurinko, pensaat suojataan varjostaen niitä havuilla tai varjostuskankaalla tammikuusta alkaen.
Alppiruusujen kanssa happamassa maassa viihtyviä kasveja ovat mm. pienet havut, kuten tuijat ja kartiovalkokuusi, sekä hortensiat, jouluruusut, saniaiset ja kuunliljat. Pensasmustikkakin kuuluu happamassa maassa viihtyviin, jos vain valoa on tarpeeksi. Köynnöksistä sopivia ovat esim. köynnöshortensia ja kiinanlaikkuköynnös.
Varsinkin pystykasvuisten alppiruusujen alle kannatta istuttaa maanpeittokasveja. Ikivihreä, varjossa viihtyvä pikkutalvio, rentoakankaali, varjoyrtti, kevätkaihonkukka ja suikeroalpi sopivat hyvin, samoin valkotäpläimikkä, sini- ja valkovuokko, taponlehti ja alaskankleitonia, ja kaunista on myös sammal.
|
|
|
|
|
|
|